Spanien, 1812. Wellington påbörjar invasionen av Spanien från Portugal-
-medan Napoleon är upptagen i norra Europa.
För att lyckas måste Wellington inta de två stora forten vid gränsen.
I söder Bajadoz, och i norr Ciudad Rodrigo.
- Gode gud. - Armen, hugg av den!
- Är han död? - Är du full, mr Price?
- Ja. Är översten död? - Inte ännu. Det finns hopp.
Hallå, ni två... Ta tillbaka honom.
Vi är inne! Hör ni jublet? Ciudad Rodrigo är intaget.
Han ser död ut, tycker jag.
Högg du av armen? Jag tyckte jag såg det.
Sharpe... Du lever!
Ja, inte tack vare ingenjörerna.
Det var klättrande män som gick över murarna.
Jag varnar er. Det kommer inte att gå bättre vid Badajoz.
- Överste Lawford förlorade en arm. - Arm eller inte, han är ute ändå.
Det är sant. Då försvinner mitt hopp om uppflyttning.
Kom igen, Sharpe. Vi har alltid användning för dig.
Vad är jag då? När Lawford är borta, en lidandets kapten.
Det är allt jag är.
Min armé är odjur. Vid tillfälle plundrar, våldtar och super de.
Men de har prövats och lovats plundring.
Gud må förbanna dem, jag är inte benägen.
Badajoz blir deras straff. Det står på tur.
Angående vad? De enda hållbara verktyg jag har är franska.
Är det inte en skam att de har bättre verktyg?
Jag kan inte vad ingenjörer ska. Få män att bryta in och storma.
- Inte undra på att de dör som flugor. - Jag undrar inte, överste Fletcher.
Ser ni Picton? Mina män kallar honom björnen med den ovårdade armén.
Unge Lawford förlorade en arm. Jag behöver ett nytt befäl.
Har ni en kandidat bland era oborstade män?
Är jag annorlunda?
Hur menar du?
Jag har fött ett barn.
- Ett barn...? - En dotter.
- Mitt...? - Vårt
- Är du arg...? - Nej.
Varför skulle jag vara det?
Soldater behöver sällan barn.
Vad ska hon heta?
Antonia.
Min mor hette så.
Antonia...
- Var är hon? - Badajoz.
I staden?
- Jag är ledsen, hon var sjuk. - Då får vi ta henne därifrån.
Hon är fortfarande bebis.
Badajoz är det enda stället jag har. Det är min familj.
Teresa... Vi måste ta henne därifrån. Efter belägringen kommer ingen ut.
Ja... Du är annorlunda...
- Han har en bebis, Sharpe. - Eller hur, furir?
Det har han, i Badajoz.
- Bra plats att vara på. - Han får ut henne snart.
Tillstånd att avvika, sir.
Jag fick syn på min kvällsmat.
Utan tillstånd att avvika från ledet...
...blir ni antagligen hängd.
Varsågod.
När ska jag ge dig tillstånd, Teresa?
Alla män skulle ha döttrar.
De blir söta i munnen.
Señor. Quanto pengar...
...för att spika fast sulan i skon. Que?
Jag vet inte hur han får till det med tungan.
Snärtar konversationen som en portugis.
Vad hade ni gjort för att bli pryglad?
- Vem är du? - Vem fan är ni?
Jag får er pryglad igen, för ni har inte län er, verkar det som.
Jag är befäl över det lätta kompaniet. Och du?
Jag ber om ursäkt. Jag är rekryt Matthew från Lissabon.
William, vid South Essex.
Sharpe, kapten i 95:e regementet.
Jag är befäl över South Essex ...för tillfället.
Jag ber om ursäkt, sir.
Du såg min rygg, Matthews.
Jag pryglades för något jag inte gjort.
Man får ofta skulden för något man inte gjort.
Men som officer pryglas man aldrig.
Även om man bär skulden.
Jag heter Harry Price. Jag var sjuk av alkohol.
Hur mår ni? Gör ni affärer? Fem guineas?
- Gör det inte? - Inte?
Han lovar att betala tillbaka, och hoppas att du dör i Bajadoz.
- Så ohövligt, Richard. - Sant dock, eller hur?
Var ska ni vara William? Bland rekryterna.
Har du redan tappat bort dem? Hämta dem!
Det ska jag göra.
Soldater... Halt!
Höger om!
- Furir Hakeswill... - Tillstånd att tala, sir?
Jag har inget att säga, sir. Vilken överraskning.
Sharpie...
Inte död ännu. Kapten Morris?
Major Morris, sir. "Ale and earty", Dublin, sir.
- Och ni kommer till mig? - Lång väg, sir.
- Jag var förtvivlad. - Vänster om!
Snabb marsch!
Om ni rör någon av mina män, så dödar jag er.
Första raden, en kliv framåt marsch!
Order, till vapen!
Ut med rensarna!
Matthews, skicka iväg den där kraken.
Nej. Jag gör det.
Furir Hakeswill... Ni kan utgå.
Tack, sir.
Förbannade jävel.
Ta namn, Matthews.
- Namn! - Black, sir.
Öppna era ben och ligg still som om ni vore död.
Så ska det se ut.
Er mor var en koppbesmittad sugga som sålde sig till en padda.
Mor...
Mr Sharpe, sir! Miss Teresa...
Han försökte ta fördel av mig.
Tillåtelse att göra slut på honom, sir?
Upp! Upp med dig!
Officerers kött, är hon inte, sir?
En portugisiska hora. Tenho rendimentos.
Hur mycket, sen-hora.
Håll käften, och lyssna.
Tre regler, hör du på, furir?
Sir!
Sharpes regler som gäller för lätta kompaniet.
Första: kämpa bra och hårt.
Andra: bli inte full på egen hand.
Tredje: Stjäl bara från fienden och när ni svälter.
Stå rakt. Armarna vid sidan. Uppmärksamhet!
Man rör sig inte när en officer talar.
Det ska ni veta!
- Om ni inte vill slå mig Obadiah. - Obadiah?
Ni dör om ni slår en officer, Obadiah.
Död... Men han kan inte dö.
Se på halsen. De har försökt hänga honom, men han dog inte.
- Jag kan döda honom. - I varje strid försöker någon.
Ser ni hur han står uppmärksamt?
Ni lyder alltid en officer, eller hur Obadiah?
Därför gillar de honom.
Jag skulle kunna döda honom här och nu, men inför hans offer.
Det är en plikt, för han är ond, Obadiah.
Stick ut. Ut med dig!
Ut!
Och du är den skitigaste jag irländare jag sett.
Harper! Låt han vara.
Uppmärksamhet!
Upp. Bon från honom.
Mr Sharpe?
Sir.
- Känner ni min fru? - Nej, sir.
Hon känner er i alla fall. Kom förbi mig kl 12.30.
Ska bli, sir.
Deltar du i rävjakt hemma, Sharpe?
Nej-
Obadiah och en skurk som heter Morris-
-slog en indian nästan död för skoj skull, till jag stoppade dem.
De skyllde på mig, och jag fick prygel.
Se på honom, Pat. Han tär på sina män.
Han tar saker, bälten och väskor.
Han förklarar dem förlorade och pryglar om han inte får betalt.
Och han misshandlar män tills deras fruar kommer till honom.
Det kallar jag våldtäkt.
Jag har sett hans son förut. En ond man i ett moln av vitputs.
Han beordrar salut och lyder officerarna, så han klarar sig.
Men vi som kommer nerifrån ser igenom honom.
Det gör vi.
Har ni plikter? Då ska jag se till att hon är säker.
Så hon spionerar för er nu?
Är ni en av Wellingtons utforskande officerer?
Jag vet vem ni är. I Badajoz?
Jag oroar mig inte för henne. Snarare för er.
- Ska vi gifta oss? - Jag ska fråga din dotter.
Fråga henne. Fråga min dotter.
Hämta henne innan vi belägrar, Teresa.
Antonia... Antonia!
- Han jagar inte, Jack? - Nej, han kommer nerifrån.
Lawford försäkrade att han var en god officer. Och Lawford är inte dum.
Vi ni inspektera regementet själv, kl 16.00, sir?
Det gör jag. Gör dem klara på vem som har befäl och vad de krigar för.
Sharpe kan inte vara kapten, nu när Rymer har kommit.
Han slogs med sina furirer.
Han gör så. Men Wellington gillar honom.
Och jag gillar Wellington. Synnerligen efter Talavera.
Wellington skickar män på murar, dock.
Om fransmännen fäller en mur, överhopar han med män direkt.
- Ni vinglar, sir. - Ibland, sir.
Försök att stå mer rakt.
Det verkar, sir, som att jag påverkas av vinden mer än andra.
Jag är lite som ett pilträd, sir.
Mr Sharpe är här, sir.
Be honom komma in, Price.
- Vad vill du göra med Price, sir? - Jag agerar adjutant.
- Vill du ha honom som adjutant? - Nej.
Inte längre. Ni ska in, Richard.
Sharpe! Sätt er.
Har ni sett min fru? Jag respekterar och äskar henne djupt.
Hon gillar er.
Det har hon skrivit.
- Price... Är han en suput? - Inte en droppe i strid.
Hör på Jack. Jessica gillar honom, eller hur?
Jag har sagt det och han är ödmjuk nog att bli förvirrad.
Du tog den "Franska örnen", Sharpe. Det gick hem hemma.
Artiklar i tidningarna. Det är bra för regementet och dig.
- Sir... - Men vad ska vi göra med dig...?
Jag nog med officerer, men lite för många kaptener.
Ditt kaptenskap har nekats i England så det blir tillbaka till löjtnant.
- Vad såg jag i morse? - En konflikt, sir.
- Om vad? - En förödmjukad kvinna.
- Vem var kvinnan...? - Min fru.
- Är hon i våra trupper? - Sällan.
- Hon är anlitad. - Hon är inte med i styrkan.
-"Anlitad" på vilket sätt? - Hon dödar fransmän, sir.
Jag har en 8 månaders dotter som hon ska hämta från Badajoz.
- Hur dödar hon fransmännen? - Hon kallas "La Aguja", "Nålen".
Hon är partisan och skär halsen av fienden.
- Min gud. - Hade ni tillåtelse att gifta er?
Det regnar, Jack, se till att filtarna kommer in.
Sätt er ner, Sharpe.
Vad ska ni göra med mig, sir?
Jag ska träffa en officer som kommit upp i grader i armén-
-som kan se till att det blir som det var...
Det blir en av oss, den som passar.
Jag kan ordna för dig i spanska eller portugisiska armén. De behöver folk.
Jag stannar, sir.
Bra.
Jag vill ha befäl över "Forlorn hope" i Badajoz.
- Vill ni dö? - Jag vill befordras.
Det är min enda chans.
Det är möjligt.
Hälsa er fru. Jag ska finna jobb åt er.
- Vad gör du här? - Vi ska gräva skyttegravar.
Jag, Perkins, ungdomarna och menige Clayton.
Vi kommer att behöva spadarna.
- Var är furir Harper. - Det är bara vi...och han.
- Vem? - Dekko, där borta.
- Kom hit, furir! - Vem? Jag? Okej, sir.
Vad gör "de utvalda" med spadar?
"Utvalda", sir?
- Vad tror ni det här är? - Förklara, sir.
Han är soldat, inte arbetare. De "utvalda" jobbar bara med vapen.
Aldrig jag, löjtnant, sir.
Du sliter ut männen.
Det njuter du av.
- Var är ert gevär, Hagman? - De har tagit det.
Vi ska få musköter, sir.
- Order, sir. - Vem ger en sån order?
Kapten Rymer som har befäl över lätta kompaniet, och inte ni...
- Vadå? - Sir, och de ska vara snygga.
Röda dräkter och vit puts.
Vadå? Inga gröna uniformer?
De ska vara lika snygga som alla andra.
Knäpp kappan, Hagman.
Jaldi, din packade gamla jäkel, här kommer Nosey.
Där är han, kapten Rymer. En jägare.
Alla intill inväntar uppmärksamt, sir!
Jag ser dig menige Clayton. Jag trodde du slogs mot fransmännen?
- Nej då, Sal. - Se efter honom för mig, Sharpe.
Kör på, Sal, de finns många fler som honom.
Utgå!
Major Nairn. Jag borde inte fråga för vi har ingen vänskap.
Tala med Wellington för mig. Han gjorde inte mig till fanjunkare.
Han låter mig hamna på ändlösa listor.
Högar med halm och hö. Spadar, hackor och långa listor.
Vältaligt. Och angående vänskapen, så kan du räkna med den.
Ge mig befäl över "Forlorn hope" sir.
Endast generalen för anfallstrupperna kan bestämma det, och gör det inte.
Han vill ha en av de sina vid fronten. Men varför söka döden?
Vissa utser till och med sina barn.
Det är inte självklart att man dör, men dock att man blir befordrad.
Jag vill ha en grad som jag får behålla.
Om jag blir kapten som först över muren i Badajoz, så förblir jag det.
Själv måste jag rida vidare, annars blir det ingenting.
Hjälper du till, eller har du förödmjukats tillräckligt?
Jag kan inte sjunka lägre. De förstör mitt kompani.
- Det är inte ditt kompani... - Jag är soldat inte någon expedit.
Jag hämtar, söker, räknar spadar och utför straff.
"Ja, sir", "Nej, sir", "Kan jag gräva din latrin?". Det är inte soldatgöra.
Det är för fan soldatgöra. Vad tror du soldater gör?
Bara för att du har levt som en pirat i åratal?
När vi stormar murarna kommer du att vilja ha några pirater med.
Men hur kommer du med? Listor. Och var märks du? Listor.
Och vad skickas hem? Listor med döda, sjuka och hedrade kaptener.
Richard, din fru är innanför murarna med ditt barn.
Tänker du dö innan du sett din dotter i livet?
Och vad gör Teresa där? Hon kom inte ut, och nu går det inte.
Du vet varför. Så klan.
Du lät henne inte gå. Hon spionerar för dig och Wellington.
Gör hon? Det borde vi inte tala högt om.
Angående "Forlorn". Jag ska tala med Wellington.
Han kommer att säga nej, och se till att alla håller med.
Han värderar dig för högt, Sharpe.
Han låter dig dö när det passar honom.
Överste Fletcher, kan vi bryta oss in med våra vapen?
Om vi ger dem tillräckligt kommer det ge en bit. Sex meter djup vallgrav.
Valv av svag mur, och den äkta muren över.
Den är hög, men vi siktar kanonerna åt er, my lord.
Du kan avfyra så mycket du tror behövs.
Jag tror att det går.
Order från Wellington att ni inte kan köpa bröd utan pass.
Det ska vara signerat av er officer och av mig.
För vi vet att ni allt för ofta handlar upp allt bröd.
Om vi hittar er med bröd dras ran- onerna in. Ni ska ej heller plundra.
- Madam, vem är ni? - Mrs Clayton, sir.
- Det finns en plats för det där... - Ursäkta, men han är hungrig.
Han behöver när han behöver. Ursäkta men, precis som sin far.
Det tvivlar jag inte på. Tack, mr Sharpe.
- Snygg uniform, eller hur? - Varför ställer han upp oss så här?
Så att ni inte har köpt upp allt bröd när intendenten kommer.
Kom till mig när ni behöver en kupong.
- Jag struntar i det. - Hör på, han oroar sig för er.
- Se till att det inte var i onödan. - Han bryr sig mest om Sallys bröst.
- Han är nog intresserad av dig, Lil. - Det blir nog inget.
Jag skulle aldrig förlåta mig själv, men lämna era smutsiga skjortor.
- Jag kan ta dem. - Jag tror att hans fru syr fint.
- Jag fick hjälpa en fransman en gång. - Ditt fel, efter Talavera.
- Mitt? - Ja, inte var det mitt.
Tur att vi inte skickades nakna som spanjorerna gjorde med fransyskorna.
- De ville inte ha oss eller kläder. - Så kan det vara.
Men säg inget till Clayton, Sharpe. Han skulle gå i taket.
Clayton, vitputsa mitt bälte för parad.
- Låt honom vara, Obadiah. - Jag har sett er frus bröst, Clayton.
Jag vill lägga an på dem, tvivla inte på det.
Du är varnad. När Obadiah är i gång, är han som ett djur.
BADAJOZ
Madame, jag följer er överallt.
Monsieur, jag är er tillgiven...
Jag är så lycklig i en sällskap.
Det gör mig rädd.
Jag har inget intresse i någon annan.
Jag är inte värdig sådan ära.
Soldater, redo!
Vad gör de här? De är inte klädda som "South Essex".
Se om du hittar någon som inte är rätt klädd.
Bälte är typiskt för grön uniform.
Man kan bli pryglad om man inte har bälte och hamna i fronten.
Perkins, kliv ur ledet!
Väldigt pigg. Kliv tillbaka! Bra kille, jag har ögonen på dig.
Vad synd, sir. En så bra kille i en så trist uniform.
Han borde skimra i rött, sir.
- Inta din post. - Okej. Vi ska göra er stolt.
Fänrik, inta post.
Om du gör så igen med mina män...
...stickar jag upp bajonetten i i häcken tills den når näsan.
Var snabb, Paddy, eller ni står på tur.
- Hallå där, vad sysslar du med? - Ursäkta, vi lekte lite.
Gör nåt nyttigt. Se om jag räknat rätt. Du har utbildning, eller hur?
Ja, sir.
Varsågod. Den värmer dig och Sal.
Kom och titta, sir. Badajoz.
Vad är det nu. De är stolta, va?
Ja, vad ska vi göra?
Vi går dit? Hur är det med Obadiah?
Det är som du sa. Han gör aldrig ett enda fel.
Kapten Rymer gillar honom. Försökte sätta dit Perkins för ett bälte.
Han är fixerad vid Sally Clayton. Men jag håller ögonen på honom.
Varsågod. Det är St Patricks day.
Gud bevare Irland. Ni är en stor man...
...för att vara engelsman.
Den värmer om natten.
Har ni någonsin varit gift? Har du någon dotter?
Det får mig att le när jag inte är på min vakt.
Varför tog sig inte Teresa ut? Hon är inne i ett av husen.
Allt jag har kärt i denna världen, och jag vet inte vilket hus.
Fan ta Nairn. Det är hans påhitt.
Lås dörren.
Jag dödade honom. Det svinet.
Vem? Teresa, vem?
Reynier, en av Phillipons ingenjörer.
Varför?
Ingen fransman får någonsin röra mig igen.
- Du måste åka. - Antonia?
- Hon är säker hos mig. - Hos dig?
Men du hatar engelsmännen lika mycket som fransmännen.
- Jag kan inte lämna henne här. - Hon är sjuk.
Även om hon är en oäkting till en engelsman, så är hon mitt blod.
Hämta varmt vatten och brevpapper.
Det kommer att intressera Wellington.
Gräv! Om du inte gräver blir det ingen mat.
Officer på ingång.
Han är inte officer. Jag känner löjtnant Sharpe. Jag är över honom.
Visst, visst.
Soldater, giv akt.
- Ska ni visa latoxarna hur man gör? - Fortsätt, furir.
Lever ni fortfarande. Jag förklarar er oförstörbar.
Oförstörbar...
Nästa som...
Hakeswill borde inte ha spjutet, det är prål för bataljonen.
Inte...? Han är användbar för mig.
- Men furir Harper vore bättre. - Hakeswill är äldre.
Och ni är rikare än mig.
Ni får betalning indragen för det här, era missfoster.
- Det gillar inte att gräva. - Vem gör det?
Jag har aldrig grävt.
Hör på, sir. De här är tränade att kriga och döda med ett skott.
- De är skyttar. - Två skott per minut, sa man.
De klarar tre skott.
- En död fransman för varje. - Du har nog rätt.
De hatar verkligen att gräva.
Sharpe, det är sant att jag tog befäl över ditt kompani. Mellan oss...
- Har vi några vapen? - Nej, de är beställda.
Det är lättare att gräva. Vad är det?
Fransmän som fyller vad vi grävt.
Vi kan inte stå emot dem. Dra tillbaka!
- Varför skrattar ni? - Vadå?
Allt vi grävt fyller de nu.
Och vi skyttar kan inte stoppa dem.
- Borde vi inte göra något? - Vad?
Om du är osäker, kalla oss samman.
Fan ta mig.
Saknas någon?
- Saknas någon? - Behåll spadarna.
Låt dem inte ta spadarna!
Spadarna!
Okej, vi går och hämtar spadarna.
De är alla räknade. De finns på en lista.
Kom igen!
Där visade vi dem...
Vad kostade spadarna?
Spring, era as!
Sharpe...
Vi visade dem...
Jag tilltalar er med "sir".
Ta mig fan.
- Sir, ni behövs vid lasten. - Vem behöver mig?
Översten.
Vem i lasten vill träffa Sharpe...?
- Richard, jag måste fråga... - Vad?
Tar ni med mig och ni får befäl över "Forlorn hope"...?
- Nej. - Snälla, jag skulle bli ett namn.
William, männen i "Forlorn hope" är så gott som döda direkt.
Förste man på muren dör först.
De kommer att dö av minor och kanoner. Därav namnet "Forlorn".
Men det ger ära? Och är nödvändigt? Och några överlever?
Om det inte är nödvändigt, varför ska vi göra det?
Någon måste gå först.
Man har röjt i lasten, Sharpe.
- Vad har du förlorat, Jack. - Bara silver och lite guld.
Price har förlorat örhängen säger han.
Det var en present till mor, sir.
Vi hittade dem i Ciudad Rodrigo.
Ni hade vakten, Sharpe. Var var ni? Hämta era väskor.
- Det är inte sant. - Herregud, ni är en officer.
Se efter vad ni förlorat.
Fan, de är borta. Klockan och förstoringsglaset.
Min kikare som jag fick av lord Wellington.
Jaså, hade den något kännemärke? Känner du igen den?
En kopparplatta fastskruvad, det är allt.
Med texten: "Med tacksamhet. AW. 23 september".
Där ser du. Är du säker på att du hade den?
- Jag tror det. - Ja, det tror jag.
Vad säger du, Jack?
- Han hittar inget. - Ledsen för kikaren.
Är du? Du måste...
Stinker fängelse.
Sir...
Fan också, Harper.
Ni skall pryglas för detta. Så snart jag kan rapportera det.
Vad har du gjort med fotot på min fru, ditt avskum.
Klar, Sharpie.
Ditt as.
Jag är kär i er fru, Clayton. Den lilla horan.
Ni får henne inte. Hon är ingen hora.
Jag väntar inte tills ni dör. Jag ska slå er tills hon kommer självmant.
Du vill väl att jag ska vara lycklig, mamma.
Jag trodde aldrig jag skulle se din tunika vänd.
Överste Windham älskar sin fru.
Det är som det ska. Jag vet inte var bilden är, för jag har den inte.
Patrick, jag vet det.
Tack för att du hjälpt mig.
- En vanära att ni ska pryglas. - Ja.
Det är alltid en vanära. Värre är att jag förlorar min grad.
Jag hade vant mig vid den.
Jag tar den tillbaka, och står vid din sida.
- Om du får befälet, fråga efter mig. - Var inte dum.
Du vill väl leva?
- Du frågar väl? - Du lyssnar inte längre på mig.
Men du bestiger väl inte murarna utan mig?
Om jag får det, så får du komma med.
- Hakeswill låg bakom stölden. - Jag vet.
- Hur många rapp fick du? -200.
Inte mycket. Den skelögde som stal officerens tallrik fick 800.
Han tog allt på en gång. Han fick nog bättre syn.
Han gick rakt in i en kanonkula i Vimiera.
Jag ska klara av det. Efter 25 rapp så känns det inte.
Det gör man, Patrick. Det gjorde jag.
Nej, man känner det inte.
93...94...95...
100 och det var allt, sir.
Harper, kom hit...
- Sir... - Ni är modig. Det beundrar jag.
Tack, sir, tack.
- Är det okej? - Ont som fan. Hade inte klarat mer.
Jag sa ju det.
Be dem utgå, major.
Jag förlorade dem, Jack. Fick jag dem igen?
Jag tror det, sir.
Inte roligt att förlora dem, men vad gör jag om han är en tjuv?
Sir, vad betyder "rat-a-tat-tat".
Skyttarnas varningssignal för att skingra franska fronten.
- Kan jag köpa mig in bland skyttarna? - Kanske, har du pengar?
Det har jag. Min familj har det. Vi är väldigt rika.
Jag är baron egentligen. Så är det...
Gör det William, när du vuxit upp.
Hon kommer aldrig ut nu.
Många bra män kommer att dö.
En kapten räcker.
Absolut. Jag vill inte befordras. Du vill, och de vet det.
Vore jobbigt ha dig flåsande i nacken. Ge mig att dricka.
Jag är inte berusad ännu.
Richard, se dem, de vet att du väntar.
Harry, det är allt jag har.
Mitt hopp om befordran är det ända som håller mig uppe.
För dig och din son är det självklart från födseln.
För mig och min dotters skull måste jag stiga i graderna.
"Forlorn hope" är min chans. Och jag tänker ta den.
Men jag riskerar att dö innan jag ens har träffat henne.
Nu ska vapnen avfyras tills de exploderar.
Kanonmynningarna ska smälta-
-och Badajoz är tajt som Rymers arsle.
- Klockan är åtta prick. - Jag är tacksam att han kommer.
Nairn, det här räddade mitt liv. En centimeter till, och jag vore död.
- Godmorgon, överste Fletcher. - Tacksam att ni kommer, my lord.
Fan vore om jag kunde gå till er. Fransmännen bygger en damm.
De har fyllt vallgravarna och stoppar vattnet från att sina.
Vi kommer att halka ner däri, det är konsekvensen.
Vi planerar att spränga bort vattnet.
Hur är såret, överste Fletcher. Ni skyddade spadar hörde jag.
Jag var tvungen. Fransmännen har inga.
De fick en silverdollar för varje spade de tog hem.
- Var det så du fick din? - Den låg i min ficka.
Kulan träffade den, jag skulle ha dött.
Jag måste sluta, my lord, jag är mycket trött.
Jag kommer varje morgon kl 08.00.
Jag är tacksam för det.
My lord, jag skulle inte sälja något till fienden.
Aldrig.
Om han vill desertera till England, så hjälper vi honom.
Då kanske de förstår att alla inte är på fransmännens sida.
...och att vi riskerar våra liv för att skicka det här.
Vill ni ha ett glas?
Ni är skyldig att göra något för mig.
Säg vad...
Vapen upp!
Höger om!
Framåt marsch!
- Är ni redan redo för tjänst? - Enligt läkaren, ja.
Okej, då.
- Vad har du där? - Sju lopp, skjuter pistolkulor.
Mr Knock, London, vapen för vakttjänst.
Mot regelverket, sir. Så kan det inte vara. Ett officersvapen, sir.
Jag fick det av Sharpe, sir.
- Namn taget för straff. - Nej. Herregud nej.
Ge den till mig, menige Harper. Borde inte jag ha det, sir?
Vadå, okej då. Du behöver det inte Harper.
Tack, Paddy.
Varför har vi allt det här...?
Det får vi istället för det vi behöver. Mycket.
Kan vi inte byta det mot något annat?
Vem byter högar med embar mot något användbart?
Så de är ett problem, sir.
- Skulle du inte vakta leden? - Jo.
Gör det då. Du är emellan oss och fransmännen.
- Är det så? - Nej, tack och lov.
Du har vakttjänst och jag ingenting.
Jag får inte ens befalla en vakt, när hela bataljoner är i vakttjänst.
Är det det vi gör, Richard? Kan du förklara, jag förstår inte.
Det ska du veta. Hur du tar reda på det är din sak. Men du ska veta.
Ingen berättar för mig. De har inte tålamodet, säger de.
Då har jag tålamodet. Har inget annat för mig.
Vårt uppdrag är att vakta nattetid. Patruller i fält och vaktposter.
Det förhindrar överraskningar, även om det inte kommer några.
- Du borde återgå till din post. - Nej, hur ska jag då lära mig?
- Är det farligt? - Alla tjänster är farliga.
William, det kommer du att märka.
Det är inte ofta ni åser vakten ta plats, sir.
"South Essex" håller vakt för hela armén i natt.
Ja, det är vår tur. Varför bryr du dig?
Så snart det är mörkt ska ingenjörerna spränga dammen.
Det kommer att bli oljud.
- Matthew, sir. - Han är våran, sir.
Utgå, William. - Han borde inte vara har, men han gör ingen skada.
- Vad gör du här? - Lägg ingen skuld på mig, Sharpe.
Teresa kommer ut när hon själv vill.
Kommer någon i förvirringen? Vem är det?
Utgå, William.
- Jag försäkrar dig, Sharpe. - Skulle du berätta om du kunde?
Fan ta er. Ni har all intelligens på spanaruppdrag.
Furir, se till att dessa män utgör vänstra flanken.
Furir, se till att de här utgör högra flanken i regelbundna intervall.
Sharpe! Vad gör du?
- Vem där...? - Sharpe.
Utplacerade vakter, sir.
- Var är Harper...? - På vänstra sidan.
Håll dig nere, sir. Fransmän stryker omkring.
Lätt infanteri. Harris är med mig, Cooper själv, Perkins och Hagman bak.
Vi har gått längst, sir.
- Harris? - Jag hör dig. Tre fransmän omkring.
Vi måste vara tysta, sir.
Nairn väntar på en av sina spioner.
Han tiger om det, men det är sant. Var är Rymer, han borde vara här.
Ljussignaler...
Eld!
Vad sysslar de med? Idioter.
Det är ingenjörerna som spränger dammen.
Nu ska hon komma.
Cooper, din idiot. Du sköt henne!
Teresa!
Min dotter är sjuk, och ni sitter bara och gråter.
Ta er samman!
Kom tillbaka, Matthews!
Fan!
Han sköt dig...han sköt dig.
Han sköt dig. Herregud...herregud.
Är det det här det handlar om? Funnen på en död fransman.
Teresa skriver till dig. Läs och lova att säga om något angår mig.
Sharpe...du blöder.
"Jag tar din dotter i mina armar varje morgon..."
". . .och ser om du kommer, för vi vet att du kommer. "
"Se Antonia, där är din far, med grön uniform och svärd."
"Han slåss. för Wellington och för oss."
"Var säker på att jag kämpar för äran jag har kvar och mitt barn."
"Mot fransmän, och mot engelsmän om det behövs."
"Oroa dig inte för mig, utan var med mig."
"Du måste leva, Richard, leva!"
- I livet fortfarande, Sharpe? - Läkaren tog just en kula ur benet.
Jag tyckte att du haltade.
Souvenir...
En pistolkula, annars hade benet rykt, Sal.
Sätt er, Sharpe.
Känner du major Nairn, ur Wellingtons personal? Såklart gör du det.
- Han frågade efter er. - Ja, sir.
De behöver hjälp, de behövde det igår kväll.
Jag förlorar en officer och du får en kula i benet. Inte ditt fel.
Jag bara nämnde det. Lycka till.
- Tar ni inte min hand? - Hur bjuds den?
Ni vill få bon mig, men ni bjuder er hand. Hur går det ihop?
Jag bjuder den, för vi har inga mellanhavanden. Jag beundrar er.
Det är svårt för Rymer. Han får inte ordning på sitt kompani.
Ni tillåter nog att han har befälet. Inte ert fel.
Det var inte det.
Kaptenskap kommer med stormen. De står inte ut med dina blickar.
Inte en kapten som inte tror att du önskar dem döda i Badajoz.
Men de skyller inte på dig. Det är inte ditt fel.
Tar du handen? Ett ärligt erbjudande.
Jag erbjuder min hand också.
Han tog det som en gentleman. Han är av rätt virke.
Gud bevare mig, om jag kan vänja mig vid att de blir befordrade.
Ni kommer att bli riktiga soldater, skinande röda för "South Essex".
Ni kommer lämna in era gevär och få riktiga musköter.
De passar med era kläder. Riktiga soldater till slut.
Det trodde du inte att du skulle få se, mamma.
Ni hatar mig och jag hatar er. Det gör jag verkligen.
Vem sa det? Jag hörde det. Tokig.
Jag är inte tokig, inte så jag inte vet om det.
Var uppmärksamma när jag ger order. Kompani!
Giv akt!
Bak i mitt huvud, minsann.
Är det där de är och snurrar?
- Låt männen stå lediga, sir. - Kompani, lediga!
- Geväret är laddat och rammat, sir. - Sir.
- Visste du det, furir? - Nej, aldrig, sir.
- Är det en, furir? - Nej, sir. Inte mitt.
Det är hans, sir, menige Harpers.
Är det fler laddade?
- Harris. - Sir.
- Cooper. - Sir.
Hagman.
- Perkins. - Sir.
Det sägs att ni är ni odödlig, Hakeswill. Det är allmänt känt.
"Kom med mig, för jag kan inte dö, jag ska leva för alltid".
De försökte hänga mig en gång, men det gick inte.
Jag trodde det nästan, utom när du försökte döda någon.
Det blev inte av. Jag undrar vem det var, furir.
Ni är så gott som död, Obadiah.
Harper.
Jag lovar att ni ska få uniformerna tillbaka.
Och gevären.
Och mig tillbaka.
Jag kommer tillbaka.
- Är det möjligt att bryta sig in? - Ja, sir.
- Jag tvivlar på att han vet. - Han har varit där.
- Eller hur, Sharpe. - Han låg på neutral mark hela natten.
- Ja. - Vi har för bråttom.
Imorgon går vi in i Badajoz. Ha en bra dag.
- Sir. - Sharpe...?
- Jag vill få befäl över "Forlorn". - Ni är en bra kraft, Sharpe.
Men du är med mig, jag vill inte att du dör.
För jag klargöra mina skäl? De är viktiga för mig.
Jag har fru och barn i staden.
Jag vill bli först in, för att vara vid deras sida, när staden intas.
Du får inte "Forlorn hope", svaret är nej.
Uppmärksamhet kring vad som hände vid intagandet av Ciudad Rodrigo.
Invånare i staden skadades och förolämpades.
Det ska inte upprepas i Badajoz.
Attacker på civil ägedom kommer att straffas med döden.
De som bryter mot detta kommer att hängas på plats.
På plats för brottet, om ni gör det.
Jag vet att det kommer att ske. Jag ser dig Clayton.
Ni ska hängas om ni beter utan att lyssna till samvetet.
- Varför jag? - Håll käft, Clayton.
Framåt marsch!
Kompani, utgå!
Stjäl inte, och döda inte lokalbefolkningen.
Släpp inte lös era primitiva drifter, då kommer ni att hänga högt.
- Jag räknar dig som vän. - Tack, Richard, jag hoppas jag är.
Furir Harper?
Teresa är i Badajoz, som ni vet.
Jag kanske dör, skydda henne i så fall.
Det ska jag göra, Richard. Lita på mig.
Jag nog tag mig uppför stegen.
Du kan lita på mig och alla skyttar.
Hon är i ett hus vid en katedral och två apelsinträd, skriver hon.
Det är allt jag vet. Hon ritade en karta, men jag har den inte längre.
Minns ni Ciudad Rodrigo? Kvinnorna behandlades illa.
Kvinnor och barn mördades till och med.
Vi ska klä av henne, så att hon är naken.
Obadiah behöver när det kliar, mamma.
Jag kan inte dö, för du räddade mig.
Mamma, jag måste göra något, innan jag får ta Sharpies hora.
"Jag ska sjunga herrens lov, så länge jag lever". Sjung!
Vi är snart klara, Jack. Jag hoppas att du överlever.
- Jag önskar dig detsamma. - Jag är tacksam, Jack.
Tillåtelse att tala, sir. Får vi sjunga?
Sharpies hora är därinne, inte långt kvar nu.
Lyckönskningar till dig och alla män i "South Essex" under ditt befäl.
Mina män får dö som skyttar. De gröna uniformerna är goda nog.
De är stolta män. Och vi behöver stolta män.
De kommer inte att göra er eller Rymer besvikna.
Det vet jag, liksom jag vet att inte du heller gör det, Sharpe.
Låt dem bära grönt, som de vill.
Tack, sir.
Jag Ben Perkins, en utvald, testamenterar allt jag har-
-till Daniel Hagman, utvald.
Liksom Ben, här, det blir ditt.
- Om jag stryker med. Skriver du? - Ja.
- Allt som var skyldigt mig, får du. - Inklusive löneavdrag?
Ja, löneavdrag också.
Må gud vaka över oss alla.
- Två här. - Fyra här.
- En här. - Tre här.
Tre.
- Halt. Vem där? -"Forlorn hope".
Kom fram och ge er till känna.
- Sharpe, jag heter Benedict. - Richard.
Jag ska guida dig till neutral mark, det blir din front.
- Ska vi gå. - Om ni vill, mr Sharpe.
- Gud vare med er. - Framåt till "Forlorn".
Mina modiga män.
Låt de gå!
Jag ser att du har hedersutmärkelse redan.
Det missunnar jag dig inte.
Här är fronten. Santa Maria.
Jag har alltid haft tur.
Men nu drar jag mitt svärd.
Är ni klara...?
Goward överlevde i fronten mot Ciudad Rodrigo.
Han är kapten nu. Känner du honom?
Nej-
Håll leden!
Mamma! Bred ut dina vingar och låt mig flyga.
Kom igen!
Framåt, kom igen!
Det här är förjävligt.
Jack, det är slut.
Håll i mig!
Han är död. Mr Rymer. Hör du mig, Sharpe!
- Det är ditt kompani! - Vad ska vi göra.
Han kan inte beordra stormning igen, Fletcher.
Skicka hästar till 4:e och lätta divisionen, beordra ny stormning.
Dit ska jag.
Ni behöver inte komma, men dit ska jag. Jag ska förklara varför.
Fransmännen skrattar åt oss. Hör ni? jag hör.
De skrattar åt oss.
"Är allt bra i Badajoz?" Det står jag inte för.
De jävlarna. De skrattar åt oss. - Kommer ni?
Ta det du, Daniel. Du är den bästa skytt jag känner till.
Sir, det är dags att släppa loss.
Kör!
Här ska jag dö!
Vi är inne! Vid Gud, vi är inne.
Nej för fan. Det är över. Slaget är vunnet.
Herregud, han hade givit upp.
- Vi är inne. - Er lady, sir. Miss Teresa.
Teresa!
Teresa, Teresa!
Vem är det? Richard...?
Nej det är Harry Price. Richard skickade mig till er.
Det är jag.
Furir Hakeswill, jag vill inte förstöra för er, men hon är...
Ni får ursäkta, sir...
Harry!
Nej!
En i taget, tack. Snälla pojkar...
Ni har fingrarna på avtryckarna.
- Richard. - Det är din hora, va. Vill du se på?
Rör inte den!
Det är din mor, Obadiah. Titta...
Han pratar med henne hela tiden.
Är det din mor, Obadiah?
Nej!
Fan också.
Det går bra nu. Jag har henne nu.
Jag har sett henne nu. Och hållit i henne.
Det var nära att hon aldrig träffat mig, Teresa.
Aldrig känt mig.
Häng tre, och alla som är kvar i Badajoz vid midnatt.
Clayton...
Fortfarande varm...
Ni är en modig man, Sharpe.
Jack Collett är död. Jag höll av honom.
Rymer är borta.
Jag har damm och sten i fickorna.
Du får mitt lätta kompani, Sharpe. Vill du ha det?
Det vill jag, sir.
Sir...
Att se hennes kära ansikte...
På den här platsen, vid den här tiden...
Var var det?
Furir Hakeswill...
Furir Harper, jag ber om ursäkt.
Vill ni ta min hand?
Min ära, sir. Men jag är inte den första att pryglas oskyldig.
Men jag hoppas att jag är den sista.
Ja.
Ni har mitt ord...
Översättning: Björn Hessle Les Mots, 2007